Hála az égnek az élete nincs veszélyben
de nem tud eleget tenni mindennapi feladatainak.
Tegnap, a tanács engem jelölt ki,
hogy folytassam a munkát a posztján.
Flendernek hívják.
Eddig nem szerette az idegeneket.
Radioaktív fertőzés.
Csak alapkezelést tudok adni.
Ülj le.
Nem túl sok, de vedd csak el az egészet.
Minta társadalmat kell építenünk,
a legemberibb társadalmat amit a világ valaha is látott.
Remélem most nem rontjuk majd el.
Mit csináltál odakint?
A szennyezettség annyira rossz, senki sem kockáztatja meg.
Ha csak nem menekülnek.
Mi a neved?
Tetsuya.
Szóval Tetsuya?
Volt egy annyi idős fiam, mint te.
Láttad a romokat?
Rengeteg öldöklés folyt ott...
és nagyon sok embert elhurcoltak. Sohasem tértek vissza.
Gyakorlatilag semmi sem maradt.
Doktor úr...
Mi van már megint?
Ne bízzon az idegenekben!
Veszélyes.
Micsoda?
Lehet, hogy kém.
Ez megint csak ostobaság...
Tetsuya, valamikor régen,
még hittünk "Casshern"-ben, egy védő szellemben.
Talán ezért éltünk békében
és boldogultunk annyi éven át.
De egy nap mindez megváltozott.
Határ viták a szomszédainkkal.
Értelmetlen harcok.
Gyanakvás követte minden mozdulatunkat.
Elfelejtettük hogy bízzunk meg másokban.
Lerohantuk a szomszédainkat 'önvédelemből'.
Azt hiszem Casshern lemondott rólunk.
Aztán minket rohantak le.
Emberek?
Megint emberek?
Gyerünk.
Állj!
Miért támadtátok meg ezeket az embereket?
Dezertőr... mit érdekel az téged?
A háborúnak már vége van.
Terroristák vannak mindenhol.
Ezek az emberek nem terroristák.
Kit érdekel.
Csak követem a parancsot.
Nem hibáztatnálak, ha meghúznád a ravaszt.
Ahogy hallottad, valaha én is egy voltam közülük.
Mi fosztottunk meg mindenedtől.
Meg tudod menteni a népemet?
Ez ő?
Az enyém vagy...
Ki vagy te?
Luna!
Azt hiszed megszökhetsz?
Luna!
Nyisd ki!
Most...
Megölöm...
mindannyiótokat.
A 18-as járat dokkolási engedélyt kér.
Engedély megadva.
Ígérj meg valamit.
Ha te nyersz...
Segíteni fogsz ezeknek az embereknek.
Rendben van.
Az én nevem Barashin.
Az enyém...
Casshern!
Erős nemzetünket fájdalom kovácsolta
ösztönöz és megvéd. Tartson ki soká.
Aztán jön majd a bölcsesség
és mély, csendes hit.
Virágozzanak hát apáink álmai
örömteli áldozatunk által.
Leljünk örömet hivatásunkban. Ez minden ami csak kell.
Kedves honfitársaim,
nagy kihívás előtt állunk...
Ez igaz.
Légy készen, amilyen gyorsan csak lehet.
Harcolunk a Neo-Sapiensekkel,
harcolunk a terroristákkal.
A Professzor új mintákat hoz.
A neo-sejtjeim elkészültek már?
Tábornok...
Feláldozzátok fiaitok, testvéreitek...
fájdalmatok mérhetetlen.
Vagy ezek a sejtek nem is léteznek?
De még én is, megértem a fájdalmatok.
Sok sok évvel ezelőtt...
Az én anyám is egyike volt az áldozatoknak.
Hetes zónabeli terroristák vitték el.
Megkínozták,
majd megölték.
Gyűlöltem az apám, amiért nem mentette meg.
Nincs jogod élni!
A magadfajták miatt...
Az egész családom halott.
A történelem árja fájdalmat hoz.
De bölcsességgel tér vissza.
Gyilkos.
Érezd...
...a fájdalmam.
Nem harcolok ellene.
Feláldoztam magam a fájdalomnak.
Jobb katona lett belőlem, egy jobb ember.
A becsület és igazság nevében,
nagyszerű népünkért.
Gondoljuk át mégegyszer
ki az igazi ellenségünk
és összpontosítsunk a győzelemre.
Most már látom...
Végül én is látom már.
Hát erre gondolt.
Fel kell készülnünk a hihetetlen
gonosz elleni küzdelemre és
emlékeznünk kell új nemzetünk álmára.
Most már jó.
Felejtsd el.
Mindent megbocsátok.
Remélem...
most már megbékéltél.
Nem mi nyertük a háborút?
Miért halnak még mindig a katonáink?
A sziklák és sírok közepette...
vetettük el végső
győzelmünk magvait.
Hová fogsz majd menni?
Már vége az egésznek.
Azt én fogom eldönteni.
Kísérletezz a Neo-Sejteken,
már majdnem sikerült.
Tanulmányozd a villámot...
Ne felejtsd el az álmainkat.
Mi folyik itt?
Mit csinálsz?
Egy ilyen kedves lány mint te nem értené meg,
de mi közemberek
csak így tudunk élni.
Nem igaz, Professzor?
Nincs visszaút.
Ezen a helyen születtem.
'Apának' kellene szólítsalak.
De gyűlöletem olyan mély, akár egy gyermek szeretete.
Még ha el is emészt,
sosem szabadulhatok tőle.
Gyűlöletben neveltek fel.
Épp mint egy embert.
És a másik fiad...
Tetsuya, a kedves Midori gyermeke.
Ma újjászületett,
mint testvérem.
Halljuk hát az igazat.
Ha képes lennék csak...
bejutni oda...
Micsoda színjáték.
Parancsnok...
Nem tudom...
...csak egy trükk volt.
Csak engedj...
bejutnom oda...
Ha kapunk egy második esélyt az élettől
miért éljünk teljes életet?
Elintéznélek egy perc alatt.
Köszönöm.
Tetsuya.
Akarod látni az édesanyád?
Anyám...
Alszik.
Mit tettél vele?
Mit?
Csupán alszik...
Egy olyan helyen, ahol nincs fájdalom.
Nincs fájdalom?
Igen.
Nincs háború,
csak egyetértés és harmónia.
Megígértem neki.
Az embernek sosem elég az, amije van.
Létezése számtalan halált eredményez.
Az életben maradásért versengve
ezreket ítél halálra.
A béke nevében harcol.
Ez az a világ, amit az ember felépített.
El fogom pusztítani és újat teremtek.
Egy paradicsomot.
Ugyan azzal a céllal gyilkolsz.
Hallgatott ránk
közülük valaki is?
Akart valaki is segíteni rajtunk?
Hogy meghallgassa az életünkért való könyörgésünk?
Egyedül Midori.
Az egyetlen.
Elraboltad őt.
Nem!
Segített nekünk.
Nem hiszek neked.
Milyen célért harcolsz?
Ha megölsz minket vége lesz?
Békét és bizalmat fog hozni?
Az ember képes akként élni?
Te, aki magad is torzszülött vagy...
... ne álmodozz.
Ha az ember nem változik, sosem lesz vége.
A mult és a vallás bizonyítja.
Különbséget tudsz tenni jó és rossz között?
Csatlakozz hozzám.
Építsünk egy új világot.
Te vagy az egyedüli szövetségesem.
Ne feledd,
te sem vagy ember.
Parancsnok.
Fiam.
Tudod miért hívtalak...
A jó öreg trükkjeidhez híven...
Az állam-puccsnak vége.
Bent van a hírekben.
Téged okollak a Neo-Sapiensekért.
Téged és azt a professzort.
Vége van.
Nincs visszaút.
Nem akarok vissza menni.
Főként nem hozzád.
Anyám...
Tévedtem?
Jó célokért harcoltam.
Épp ahogy mondta...
Nem tudom mi jó és mi rossz.
Ha a gyűlöletet választod,
az ellenséged is azt fogja tenni.
És így...
semmi sem változik.
Tetsuya...
Senki sem mindig csak jó,
és senki sem mindig csak rossz.
A válasz az együttélés.
Ne add fel.
Fejezd be a harcot.
Még mindig nem értem.
Azt mondod amit láttál.
Tehát még mindig életben kell lennem...
Ha ez az élet...
Mit tettél?
Mi az ördögöt tettél?
Nem csináltunk semmit.
Értem.
De a gyűlölet csak gyűlöletet szül.
A fiam, Tetsuya is életét veszítette a háborúban.
Hazudnék, ha azt mondanám nem fáj.
De a gyűlölködés iránti ragaszkodás, nem fogja visszahozni a fiam.
Hogy lehetsz ilyen jóságos?
Te is képes vagy rá.
Midori...
Bocsáss meg...
Luna...
Most hagylak el utoljára.
Tedd amit tenned kell.
Hol a feleségem?
Célozzátok meg a főhadiszállásukat!
- De a fia is odabent van. - Nem érdekell. Tűz!
Fiam,
én is azt tettem, amit a legjobbnak véltem nemzetünk számára.
Felkészülni újratüzeléshez.
Nem volt még elég?
Neked ők lehet, hogy egy új faj.
De belül emberek.
Mondok neked valamit.
Nem tévedett. Te ember vagy.
Eurázsia, Hetes Zóna.
Az etnikai tisztogatás maradványai.
Azuma nem az 'apád'.
A neo-sejt kutatásai elbuktak.
Azonban felfedeztük, hogy
a Néped az emberiség őse....
Ez így van.
Nem szívesen mondom ki, de a civilizáció a Hetes Zónában kezdődött.
Naito hozott be,
hogy kinyerjük a neo-sejteket.
De a kutatás nem sikerült. Nem volt elég test.
Aztán kitaláltuk,
hogy beleilljen a belpolitikánk az orvosi szükségleteinkbe.
Más szavakkal
felkoncoltunk titeket, hogy apám tovább élhessen.
Ez olyan, mint egy rossz vicc.
Egy őrült cél, amit a hosszú élet utáni sóvárgás űzött.
A magasztos teóriád hibás.
Arra rendeltetve, hogy gyűlölj minket, mikor ugyan olyanok vagyunk.
Anélkül, hogy egyáltalán tudnál róla!
Csendet.
Ne merészelj összehasonlítani minket!
Ti férgek az őseink vagytok.
Mutáns szenny, magam tüntetlek el!
Gyilkos.
Érezd a fájdalmamat.
Semmit sem látok.
Egyáltalán nem látom.
Bocsáss meg.
Apám!
Hová mész?
Haza megyek.
Az otthonunkba.
Ne aggódj nem kérlek, hogy gyere.
De az édesanyádnak kezelésre van szüksége.
Ő már halott.
De te visszajöttél.
Nem láttad a szenvedést,
amit a visszatérésem okozott?
Engem okolsz?
Nem erről van szó!
Nem egy ember boldogságáról van szó.
Téged nem érdekel ha meghal.
Ha valaha is szerettél volna
valakit is, megértenéd.
Ne állj a boldogságunk útjába.
Mit csinálsz?
Add őt nekem.
Most!
Nem adom.
Tudod mit jelent szeretni?
Hamarosan vissza fogom hozni.
Anyám...
Mi a fene...
volt az életem értelme?
Mi a fene...
volt az újjászületésem értelme?
Anyám...
Tetsuya...
Fuss...
Ez nem én vagyok...
Nem én irányítom amit teszek...
Nem akarlak bántani...
El akarok futni...
A fájdalom elől...
Elfelejteni mindent...
Újrakezdeni az egészet...
Tudom.
Fejezzük be most a gyűlölködést.
Nem akartam több fájdalmat okozni,
de ez lett a vége.
Nem leszel soha többé egyedül.
Mindig veled leszek.
Csak mi ketten, mostantól.
Végre megértettem.
Puszta létezésünkkel ártunk másoknak.
Így élünk mi emberek.
Meg kell tanulnunk megbocsáltani.
Fel kel ismernünk, hogy a létet
meg kell osztani másokkal.
Nem csak azért vagyunk itt, hogy éljünk;
hanem, hogy legyen erőnk együtt élni.
Talán csak valami apró dologgal fog kezdődni,
talán lehetetlennek fog tűnni.
De valahol el kell kezdenünk.
A remény...
... a mi örökségünk.
Yusuke Iseya Kumiko Aso
Akira Terao
Kanako Higuchi
Fumiyo Kohinata
Hiro yuki Miyasako
Mayumi Sada Jun Kaname
Mitsuhiro Oikawa
Susumu Terajima Mayu Tsuruta
Ryo Tetsuji Tamayama Yoko Moriguchi
Hideji Otaki
Tatsuya Mihashi
Toshiaki Karasawa
Rendező / Gyártás / Vágás Kazuaki Kiriya